Oldalak, ahol sok katolikus közösséget találsz: kozossegek.hu/ mkkm.hu/kozosseg Kövess be minket Instán is: Instagram: / papifranko Vágó: Kiko Operatőr, fény: Árki Kristóf
Eltűnt az előző hozzászólásom, de bocsánat, ha mégis ismétlem. Nagyon egyetértek veled András atya! De van, aki zárkózottabb, nehezebben nyit egy közösség felé! Szükség van a befogadó oldalra is, mert különben nem egyszerű.
Kisgyerekes szülőként sajnos rendszerszintű problémával szembesültem. Amíg én gyerekként ovis koromtól tudtam hittanra járni a plébániára, az iskolai kötelező hitoktatás bevezetésével ezek a lehetőségek teljesen megszűntek. Van (ha van) baba-mama klub, meg ifjúsági csoport, és ennyi. Esetleg pár hónapnyi elsőáldozásra felkészítés a vasárnapi mise után. Nagyon sajnálom, hogy így alakult, hogy a gyerekeimnek nincs lehetősége megtapasztalni azt a fajta közösséghez tartozást, mint anno nekem. Hogy mennyire más volt úgy akárcsak misére járni, hogy igazán ismertük egymást. Hogy mennyivel könnyebben jött a szolgálat (ministrálás, templomtakarítás, énekkar, stb.) azáltal, hogy barátok hívtak, és nem csak a szüleink győzködtek. Nem tudom, visszahozható-e még valaha az a rendszer, nekem minden esetre nagyon hiányzik :(
Furcsa számomra, amit mondasz és igen szomorú is, mert abszolút otthon éreztem magam a gyülekezetünkben. Szerintem lehetne ezen változtatni. Nálunk - a szombathelyi református gyülekezet - mindent megtartottak, és erre rájött az iskolai hittan oktatás. Annyi, hogy a konfirmációra felkészítés csak a templomban van.
33 évesként egy 40e+ fős lakosságú városban jelentkeztem a meghirdetett felnőtt bérmálkozás előkészítőre, kiderült, hogy egyedüli jelentkező voltam. Nem csak a gyerekek járnak ebben a cipőben.
Sajnos nálam a "közösség" szó valamelyeset negatív tartalommal bír. Jobban szeretem, ha közösség spontán szerveződik és nem úgy, hogy "már pedig ehhez a jó, boldog közösséghez fogsz tartozni és punk tum, különben rossz ember vagy." Anno tagja voltam egy plébániai közösségnek. A vicc az, hogy ugyanaz a személy miatt csatlakoztam a közösséghez, aki miatt el is hagytam, mert közben jobban megismertem és nagyot csalódtam benne (részletekbe itt nem megyek bele). Persze a szakítás előbb-utóbb várható volt. Főleg úgy, hogy egy idő után a középiskolai közösségben jobban éreztem magam,mint pl. a plébánia ifi csoportjában, mert az előbbi helyen felszabadultabbnak éreztem magam az utóbbinál kevésbé (egyébként a középiskolában is felvállaltam a hitemet, és elfogadtak úgy, amilyen vagyok). Azt még hozzá kell tenni, hogy a plébániai közösséghez pont egy rossz életperiódusban csatlakoztam (olyan rossz körülmények közt éltünk, hogy csoda, hogy itt írok), ami hátrányos volt személyemre nézve még a plébánián is. Szerettem volna, ha a közösség biztos pont tud lenni az életemben, amire támaszkodhatok, de sajnos nem így történt. A plébános is inkább a törtetőbb, "sikeres" embereket támogatta, és nem az olyanokat, amilyen én voltam (a támogatás alatt inkább a lelkit értem, amit a plébánostól nem igazán kaptam meg). Tehát több évi ottlét után otthagytam őket, de mind a mai napig fáj,hogy így történt,pedig több éve már. Azóta sem vagyok tagja egy plébániai közösségnek sem (tehát nem veszek szervesen részt az életükben), hitéletileg olyan vagyok,mint a partra vetett hal (még akkor is, ha pl. a szakdolgozataim egyházi jellegűek voltak).
@@nemethbalazs4483 Köszönöm az együttérzést! Volt akivel kijöttem, de a prímet az ifi csoport ún. meghatározó emberei vitték, velük sajnos nem találtam meg a hangot, holott ott voltam már az ificsoport zászlóbontásánál is. Miután otthagytam a közösséget, azt mondta nekem egy pap barátom, hogy lehet hogy azért aludt ki ott a "lángom", hogy egy másik helyen újra gyújtsam. Ez utóbbi valamelyest meg is valósult az egyetemi közösségnél.
Atyám nekem tömegiszonyom van! Nem szeretem a társaságot. Ez mért lehet? Én kettesben szeretek lenni. Egyedül is rossz az biztos. Voltam én már karizmatikus közösségben is, ahol nyelveken imádkoztak, prófétáltak stb..Még a lakásunkban is jött össze ilyen társaság , volt még két karizmatikus pap is közöttünk, lehetett gyónni stb..Sajnos csalódtam, mert egy nagyon fontos dolgot jövendölt meg nekem ott az egyik pap és nem teljesedett be, pedig én is sokat imádkoztam érte , hogy beteljesedjen. Azóta a hitem is meggyengült épp ez miatt. Most meg annyira megosztott a társadalom, hogy a családtagok sem nagyon beszélnek egymással. Politika miatt egyik ember meg tudná ölni a másikat. Nincs is kedvem társaságba menni. Még a hívők is nagyon megosztottak. Inkább elmegyek horgászni és ott imádkozom. Akkor van a legtöbb kapásom. Fogom a nagy halakat, mások meg semmit. Nem értik miért van ez. Tavaly mikor volt a karantén kaptunk a telefonunkra ingyen internetet. Épp az atya miséjét hallgattam a telefonomon az Angyalföldi templomból, mikor jöttek sorra a nagyhalak. Sajnáltam is őket, volt amelyiket vissza engedtem, de az volt előttem, hogy Jézus is elment a halászokkal halászni és gondolom megették a halat. Most épp egyedül vagyok, unatkozom azért írtam le ezeket. Nem akarok senkit zavarni vele. Áldásos szép napot Mindenkinek!
Hello, lehet, hogy egy nem karizmatikus közösség jobban tetszene neked. Néhány olyan karizmatikus fazon, aki ott szolgálatot vállal hajlamos az ilyen dolgokra, amiket írtál. Azt hiszik magukról, hogy megkapták a látnokság karizmáját,és az ima közben magyaráznak dolgokat, vagy valótlanságokat állítanak. Velem is megesett hasonló eset. De van sok olyan közösség ahol nem ez az általános. Amiket viszont írsz általában nagyon jellemző a társadalomra. Nálunk a közösségben mondjuk egyáltalán nem jellemző a politizálás. De tény, hogy keresni kell az ilyet, az meg zárkózottként nem megy könnyen. Én is annak tartom magam.
@@lacikoru Köszi a választ! Én mindig is éreztem, hogy létezik Isten. Jártam hittanra, de féltem a paptól és mint felnőtt fejjel megtudtam nem volt jó ember. Nem ezért hittem, hanem mert megérzésből. Volt egy igazi megtérésem. Megtapasztaltam a sátán létezését 100% biztosra. Részt vettem okkult dolgokban. Besokalltam, ha sátán létezik Isten is biztos van! Elkezdtem olvasni a Bibliát és rájöttem , minden szava igaz. Hátat fordítottam a bűnnek. Életemben akkor tapasztaltam meg, milyen érzés eltelni Szentlélekkel. Ennél boldogabb érzés nincs a világon. Mindenkit meg akartam téríteni, azt akartam mindenkinek legyen része ebben a boldogságban. Sokan bolondnak néztek, még azok is akik templomba eljártak néha. Viszont volt, akit megtudtam téríteni. Azóta is hisz Istenben és jár templomba, pedig ateista volt. Szerencsére akkor egy nagyon rendes pap volt nálunk és sokat elbeszélgettünk. Pontosan tudta, hogy az ilyen okkult dolgok mögött, mint az asztaltáncoltatás, kártyavetés stb.. a démonok vannak. Elakartam mélyíteni a hitemet ekkor kerültem karizmatikus közösségbe. Ezek a dolgok a Bibliában benne vannak a Szentlélek adományai, nyelveken való imádkozás, prófétálás, gyógyítás stb.. Ez is bizonyította számomra a Biblia igazságát, mikor ezeket láttam. Sajnos azóta eltávolodtam és a hitem is meggyengült. Sok minden negatív dolgot láttam életem során.
@@kandurbandi5949 szerintem azért ne add fel a dolgot. Sok rossz dolog van a világban, de van sok jó ember is, aki ugyanúgy vágyik a szeretetre. (A karizmákat nem tagadni akartam, csak szerintem előfordulhatnak túlzások.)
@@lacikoru Tudod mi az érdekes? Alig, hogy elküldtem ezt a hozzászólásom épp a nyelveken való imádságról jött videó. Rengeteg fura dolog történik velem. Szinte állandóan az Istenen jár az eszem. Valamikor pap is szerettem volna lenni. Ezrét is érdekel András atya. Én nem adom fel, bizonyos dolgokban szerencsés vagyok. Ez a videó jött épp czcams.com/video/ZY6dsbepfyw/video.html
Én egy egyetemi közösség tagja is vagyok, (nem vallási jellegű) de sajnos nagyon kiégve érzem magamat. Általában én szervezek meg mindent, hiába adom meg másnak a lehetőséget a kibontakozásra vagy próbálnám delegálni a dolgokat...szerettem csinálni, de már inkább csak muszájból csinálom, mert már akkorára nőtt a társaság jelentősége (szerintem) az évek alatt, hogy kár lenne érte...
Tisztelt Atya! Én és a gyermekeim voltak első áldozók,rendszeresen jártunk a templomba. Az én fiam olyan mélyen megmaradt a hitben,hogy sokszor még az ebédidejét is a templomban töltötte. Mégis négy hete halálra gázolta egy őrült! Én sajnos úgy érzem,hogy teljesen elvesztem a hitem,sehová nem vágyom úgy érzem minden elveszett. Egy 33,éves fiatalnak kellett meghalnia??? Aki mindig azt mondta,hogy Ő a Jó Istenre bízza az életét! Erre tanított engem is a saját gyermekem,bármilyen problémám volt. Sajnálom én a történtek után,már hinni sem tudok. Az én gyermekem nagyon sokat írt,és kevés verséből maratt ki Isten,és Mária! Latinul imádkozott,otthon mindig Isten szeretetére bíztatta az embereket,akik esetleg bajban voltak. Mégis neki kellett meghalnia?? Nem tudom elfogadni,és már imádkozni sem tudok sajnos.
Anyukámnak akartam mutatni a videódat atya. Anyukám siket. Van lehetőség arra hogy feliratozva legyenek a videóid? Vagy van, csak én nem találom? Köszönöm szépen.
Kedves atya. Sajnos olyan községben élek ahol bár lenne két közösség, de nem tudok beilleszkedni. Az egyik, a rözsafűzér társulat, tag is vagyok, de eddig / 2018-ban törés állt be az egészségemben/ nem találtam vissza. 30 évvel ezelőtt diagnosztizáltak skizofréniával. 2016-ig különösebben nem volt bajom a betegséggel, bár szoros orvosi ellenőrzéssel éltem. A környezetemnek sem volt baja velem. 2016-ban elhunyt anyukám is. / 57 éves vagyok. / Nincs szüleim, testvérem, gyermekem, férjem... van 2 barátnőm? Egyikőjük, a gimis barátnőm, vallás nélkül él, Angliában / érte én imádkozok, / , másik kedves ismerősöm, 70 fölött van, ő vele tartom a kapcsolatot. Ő imádkozik értem, egyengeti az utamat, hiszen 2018-ig feladatom is volt a templomunkban, azután majdnem tökéletesen elszakadtam Jézustól. Ez a feladat olyan feladat volt, hogy ha esett, ha fútt, én mentem a templomba. Újra rendszeresen kb. egy hete járok. Eddig főleg vasárnap, valószínű, hogy kötelező jellege miatt. Szóval az egyik csoport a rózsafűzér társulat, a másik pedig , ahova szívesen mennék, az a karizmatikus közösség. Oda, gondolom, bizonyos ideig csupán, de külső résztvevőként mehetnék, havi egy alkalommal. Még ezzel is kibékülnék, hiszen városunkban két katolikus templom is van így ismét napi áldozó lehetnék.. vagyis vagyok is , ismét nem csak vasárnapi hívő. De mind a két közösségben és szentmisék alatt is zavar, hogy azok az emberek akik 30 évig nem hitték el, hogy beteg vagyok, / hála az orvos tudománynak is /, most szembesültek azzal, hogy 2 év alatt 2-szer voltam korházban. És ez nagyon zavar. Talán csak én nem találom a helyemet, talán tényleg megváltozott az engemet történő elfogadás. Nem vallásos körökben, az utolsó egy évben lebolondoztak, és félek, hogy ott is elutasítanak majd ahova igazán szeretnék tartozni, mind a két templom közösségébe. Nem kimondottan beszélgetni szeretnék önmagamról, problémáimról, hisz ezt a két kedves ismerősömmel, email-ben, / facebookról, messengerről, orvosilag, szigorúan el vagyok tanácsolva, / , csak ott, a templomban a misén szeretnék felszabadultan résztvenni, hiszen, itthon a négy fal, esetleg a rádió... Hogyan vetkőzzem le akár MAGAMBAN IS , MÁSOK ELŐTT IS A SZÉGYENT, HOGY BETEG VAGYOK? Köszönöm, ezért a kérdésért ìrtam ennyit.
Engem az érdekelne, hogy a keresztény mitológiában kinek lenne (elvileg) elég ereje széttörni valaki keresztségét. Hogy ne legyen többé keresztény és semmissé váljon a keresztelésének ténye. Egy ördögnek lenne elég hatalma? Vagy egy angyalnak? Vagy egy másféle transzcendens lénynek egy másféle vallásból? Ki tudná ezt elvileg megtenni? Illetve a másik kérdésem arra vonatkozik, hogyha semmilyen transzcendens entitás sem lenne képes rá, akkor Isteni engedéllyel megtehető a keresztség eltörése/eltörlése? Köszi.
A mitológiához nem értek de azt tudom hogy jogilag a keresztelés TÉNYÉT semmi nem tudja meg nem történté tenni. Legfeljebb azt lehet bizonyítani hogy nem is volt érvényesen megkeresztelve (pl nem mondtßk ki a keresztelés kötelező szavait v nem vözzel öntötték le)
@@varroistvanprivat ez nem ilyen egyszerű. Ha valamit a többség elfogad valósnak (itthon a legtöbb ember keresztény, ahogy a világon is a többség az), akkor az zavaró annak, aki bár nem tartja valósnak, de a többség mégis megbélyegzi őt és kereszténynek tartja. Nézd meg, még az ország címerében is benne van és minden igazolványodban is benne vannak a keresztény szimbólumok (krisztusi kereszt, érsekek kettős keresztje). Ennek számomra három feloldása létezik: eltűntetni a hitüket (kivitelezhetetlen) vagy a mondavilágukon belül megszüntetni a valóságalapját az egésznek, hogy ne tartsanak többé kereszténynek (elég lenne, ha létezne hivatalos kikeresztelkedő rituálé). A harmadik, ha egyszerűen csak kitéphetném a kereszteltek anyakönyvéből az adataim, onnantól kezdve én mondhatnám azt is, hogy nem keresztelkedtem meg, soha meg sem történt, bizonyítsa be bárki az ellenkezőjét. De sajnos nem törölnek a kereszteltek anyakönyvéből és évszázadok múlva is fennmarad ez a tárolt információ rólam (az 1600-as évekre visszamenőleg is őrzik ezeket itthon). Szóval most már érted. Kereszténynek tartanak még a halálom után is függetlenül attól, hogy én mit gondolok vagy akarok.
@@adamvoros1985 Nem teljesen mindegy, hogy meg vagy-e keresztelve? Végtelen ideig a sátánnal összezárva, totál egyedül, végtelen ideig szenvedni és üvölteni teli torokból. Totál el fogod felejteni ezt az itt leélt 68 évet. S hogy itt zavart bármi is.
4:25 Nekem csak ateista és zsidó barátaim vannak. Én vagyok az egy szem keresztény😁. Bár én se vagyok igazán az. Nem vagyok megkeresztelve, nincs kereszt a nyakamban, nem járok templomba, stb. Én csak hiszek Krisztus megváltásában.
Ha hiszel Krisztus megváltásában, akkor van egy biztos alapod. Hiszen ebben az egy mondatban gyakorlatilag megvallod a hited. Szerintem keresztelkedj meg, sosem késő.
@@beingboree Ha azt megtenném, abból következne az egyházba való csatlakozás is. Én ugyan szimpatizálok a keresztény egyházakkal, de nem szeretem a dogmatikusságukat. Nekem nem hiányzik az életemből egy vasárnapi program. Nem hiányzik az estéimből az imádság. Néha imádkozom (iránymutatásért, egy hozzám közel álló halott lelki üdvéért) de a rendszeresség szerintem megölné ennek a varázsát. Nem hiányzik egy kész világnézet, amihez mereven ragaszkodhatok. Engem Krisztus érdekel. És a krisztusi út, amit mérvadónak tartok. Tudom, hogy sosem fogom Krisztus útját járni, mert botladozom, mint mindenki más. De szeretném, ha egyszer a közelébe érhetnék. És nekem ennyi elég.
az emberfaj evolúciós okok miatt vágyik a közösségre, a csapatos túlélés miatt, ugyanezen okoknál fogva szoktak csapatba verődve vadászni farkasok, hiúzok, csapatban legelni a zebrák stbstb a többség egyedül a vadonba meghal
@@szandrakerekes3339 és akkor a zebrák is azért csapatják csapatban mert a jézus zebra is közösségi zebra volt és emiatt a lelkükbe van rakva az a mechanika, és véletlenül se amiatt, mert az évmilliomok alatt a magányos zebrák tovább örökítés nélkül kihaltak, és ezáltal a magányos lét szereteti mechanizmusuk is kissebb számba öröklődött ellenben a csapatjátékos zebrák csapatszeretet mechanizmusa ami tömkelegével öröklődött
Figyelj én értem, de azért a lelki okokat se zárd ki, a léleknek is fontos a közösség! A zebrák nem lesznek depressziósak vagy pszichopaták, ha egyedül hagyod őket
@@szeto008 Gondolom, a magányosan élő, magányosan vadászó állatfajok meg már kihaltak. Illetve van még néhány ilyen faj a földön, de ők valószínűleg fajtájuk utolsó példányai, hiszen egyedül nem lehet túlélni. (Hát ezen a "jézus zebrán" meg szakadtam. Mindig jó, amikor valaki nem csak hozzáértéssel, de finom, intellektuális humorral is rendelkezik.)
@@puppiravasz nézd, az mindenképpen problémás, hogy emberek könyveket követnek és/vagy ősi tradíciókat. Viszont szerintem, amíg ezekkel nem okoznak kárt másokban akár fizikailag, akár mentálisan, nem bántanám őket.
@@peterrumi2556 Persze, kövessenek inkább spontán ötleteket, a sajátjukat vagy másokét, akár naponta mást és mást, mindent és mindennek az ellenkezőjét is, annyival jobban járnának 😂😂 (Megjegyzem, a keresztények nem egy könyvhöz vagy a hagyományaikhoz ragaszkodnak, hanem Jézushoz, akivel személyes kapcsolatuk van.)
Eltűnt az előző hozzászólásom, de bocsánat, ha mégis ismétlem.
Nagyon egyetértek veled András atya!
De van, aki zárkózottabb, nehezebben nyit egy közösség felé! Szükség van a befogadó oldalra is, mert különben nem egyszerű.
Én ilyen személy vagyok; borzasztóan zárkozott, nem túl bő beszédű és nehezen bízom is meg másokban
Kisgyerekes szülőként sajnos rendszerszintű problémával szembesültem. Amíg én gyerekként ovis koromtól tudtam hittanra járni a plébániára, az iskolai kötelező hitoktatás bevezetésével ezek a lehetőségek teljesen megszűntek. Van (ha van) baba-mama klub, meg ifjúsági csoport, és ennyi. Esetleg pár hónapnyi elsőáldozásra felkészítés a vasárnapi mise után.
Nagyon sajnálom, hogy így alakult, hogy a gyerekeimnek nincs lehetősége megtapasztalni azt a fajta közösséghez tartozást, mint anno nekem. Hogy mennyire más volt úgy akárcsak misére járni, hogy igazán ismertük egymást. Hogy mennyivel könnyebben jött a szolgálat (ministrálás, templomtakarítás, énekkar, stb.) azáltal, hogy barátok hívtak, és nem csak a szüleink győzködtek.
Nem tudom, visszahozható-e még valaha az a rendszer, nekem minden esetre nagyon hiányzik :(
Furcsa számomra, amit mondasz és igen szomorú is, mert abszolút otthon éreztem magam a gyülekezetünkben. Szerintem lehetne ezen változtatni. Nálunk - a szombathelyi református gyülekezet - mindent megtartottak, és erre rájött az iskolai hittan oktatás. Annyi, hogy a konfirmációra felkészítés csak a templomban van.
Nálunk sajnos hiába próbálkozott a plébános, senki nem jelentkezett :(
33 évesként egy 40e+ fős lakosságú városban jelentkeztem a meghirdetett felnőtt bérmálkozás előkészítőre, kiderült, hogy egyedüli jelentkező voltam. Nem csak a gyerekek járnak ebben a cipőben.
Sajnos nálam a "közösség" szó valamelyeset negatív tartalommal bír. Jobban szeretem, ha közösség spontán szerveződik és nem úgy, hogy "már pedig ehhez a jó, boldog közösséghez fogsz tartozni és punk tum, különben rossz ember vagy." Anno tagja voltam egy plébániai közösségnek. A vicc az, hogy ugyanaz a személy miatt csatlakoztam a közösséghez, aki miatt el is hagytam, mert közben jobban megismertem és nagyot csalódtam benne (részletekbe itt nem megyek bele). Persze a szakítás előbb-utóbb várható volt. Főleg úgy, hogy egy idő után a középiskolai közösségben jobban éreztem magam,mint pl. a plébánia ifi csoportjában, mert az előbbi helyen felszabadultabbnak éreztem magam az utóbbinál kevésbé (egyébként a középiskolában is felvállaltam a hitemet, és elfogadtak úgy, amilyen vagyok). Azt még hozzá kell tenni, hogy a plébániai közösséghez pont egy rossz életperiódusban csatlakoztam (olyan rossz körülmények közt éltünk, hogy csoda, hogy itt írok), ami hátrányos volt személyemre nézve még a plébánián is. Szerettem volna, ha a közösség biztos pont tud lenni az életemben, amire támaszkodhatok, de sajnos nem így történt. A plébános is inkább a törtetőbb, "sikeres" embereket támogatta, és nem az olyanokat, amilyen én voltam (a támogatás alatt inkább a lelkit értem, amit a plébánostól nem igazán kaptam meg). Tehát több évi ottlét után otthagytam őket, de mind a mai napig fáj,hogy így történt,pedig több éve már. Azóta sem vagyok tagja egy plébániai közösségnek sem (tehát nem veszek szervesen részt az életükben), hitéletileg olyan vagyok,mint a partra vetett hal (még akkor is, ha pl. a szakdolgozataim egyházi jellegűek voltak).
Érdekes történet!
Sajnálom, hogy csalódtál az ifidben😢Én örülök, hogy az iskolámban is és az ifiben is egy jó közösség tagja lehetek, tényleg szomorú az eseted
@@nemethbalazs4483 Köszönöm az együttérzést! Volt akivel kijöttem, de a prímet az ifi csoport ún. meghatározó emberei vitték, velük sajnos nem találtam meg a hangot, holott ott voltam már az ificsoport zászlóbontásánál is. Miután otthagytam a közösséget, azt mondta nekem egy pap barátom, hogy lehet hogy azért aludt ki ott a "lángom", hogy egy másik helyen újra gyújtsam. Ez utóbbi valamelyest meg is valósult az egyetemi közösségnél.
Atyám nekem tömegiszonyom van! Nem szeretem a társaságot. Ez mért lehet? Én kettesben szeretek lenni. Egyedül is rossz az biztos. Voltam én már karizmatikus közösségben is, ahol nyelveken imádkoztak, prófétáltak stb..Még a lakásunkban is jött össze ilyen társaság , volt még két karizmatikus pap is közöttünk, lehetett gyónni stb..Sajnos csalódtam, mert egy nagyon fontos dolgot jövendölt meg nekem ott az egyik pap és nem teljesedett be, pedig én is sokat imádkoztam érte , hogy beteljesedjen. Azóta a hitem is meggyengült épp ez miatt. Most meg annyira megosztott a társadalom, hogy a családtagok sem nagyon beszélnek egymással. Politika miatt egyik ember meg tudná ölni a másikat. Nincs is kedvem társaságba menni. Még a hívők is nagyon megosztottak. Inkább elmegyek horgászni és ott imádkozom. Akkor van a legtöbb kapásom. Fogom a nagy halakat, mások meg semmit. Nem értik miért van ez. Tavaly mikor volt a karantén kaptunk a telefonunkra ingyen internetet. Épp az atya miséjét hallgattam a telefonomon az Angyalföldi templomból, mikor jöttek sorra a nagyhalak. Sajnáltam is őket, volt amelyiket vissza engedtem, de az volt előttem, hogy Jézus is elment a halászokkal halászni és gondolom megették a halat. Most épp egyedül vagyok, unatkozom azért írtam le ezeket. Nem akarok senkit zavarni vele. Áldásos szép napot Mindenkinek!
Hello, lehet, hogy egy nem karizmatikus közösség jobban tetszene neked. Néhány olyan karizmatikus fazon, aki ott szolgálatot vállal hajlamos az ilyen dolgokra, amiket írtál. Azt hiszik magukról, hogy megkapták a látnokság karizmáját,és az ima közben magyaráznak dolgokat, vagy valótlanságokat állítanak. Velem is megesett hasonló eset.
De van sok olyan közösség ahol nem ez az általános.
Amiket viszont írsz általában nagyon jellemző a társadalomra. Nálunk a közösségben mondjuk egyáltalán nem jellemző a politizálás. De tény, hogy keresni kell az ilyet, az meg zárkózottként nem megy könnyen. Én is annak tartom magam.
@@lacikoru Köszi a választ! Én mindig is éreztem, hogy létezik Isten. Jártam hittanra, de féltem a paptól és mint felnőtt fejjel megtudtam nem volt jó ember. Nem ezért hittem, hanem mert megérzésből. Volt egy igazi megtérésem. Megtapasztaltam a sátán létezését 100% biztosra. Részt vettem okkult dolgokban. Besokalltam, ha sátán létezik Isten is biztos van! Elkezdtem olvasni a Bibliát és rájöttem , minden szava igaz. Hátat fordítottam a bűnnek. Életemben akkor tapasztaltam meg, milyen érzés eltelni Szentlélekkel. Ennél boldogabb érzés nincs a világon. Mindenkit meg akartam téríteni, azt akartam mindenkinek legyen része ebben a boldogságban. Sokan bolondnak néztek, még azok is akik templomba eljártak néha. Viszont volt, akit megtudtam téríteni. Azóta is hisz Istenben és jár templomba, pedig ateista volt. Szerencsére akkor egy nagyon rendes pap volt nálunk és sokat elbeszélgettünk. Pontosan tudta, hogy az ilyen okkult dolgok mögött, mint az asztaltáncoltatás, kártyavetés stb.. a démonok vannak. Elakartam mélyíteni a hitemet ekkor kerültem karizmatikus közösségbe. Ezek a dolgok a Bibliában benne vannak a Szentlélek adományai, nyelveken való imádkozás, prófétálás, gyógyítás stb.. Ez is bizonyította számomra a Biblia igazságát, mikor ezeket láttam. Sajnos azóta eltávolodtam és a hitem is meggyengült. Sok minden negatív dolgot láttam életem során.
@@kandurbandi5949 szerintem azért ne add fel a dolgot. Sok rossz dolog van a világban, de van sok jó ember is, aki ugyanúgy vágyik a szeretetre.
(A karizmákat nem tagadni akartam, csak szerintem előfordulhatnak túlzások.)
@@lacikoru Tudod mi az érdekes? Alig, hogy elküldtem ezt a hozzászólásom épp a nyelveken való imádságról jött videó. Rengeteg fura dolog történik velem. Szinte állandóan az Istenen jár az eszem. Valamikor pap is szerettem volna lenni. Ezrét is érdekel András atya. Én nem adom fel, bizonyos dolgokban szerencsés vagyok. Ez a videó jött épp czcams.com/video/ZY6dsbepfyw/video.html
@@kandurbandi5949 Bocs, hogy beleszólok, de a videó a CZcams algoritmusának a műve és nem Istené! Nagyon is emberi cselekedet!
Én egy egyetemi közösség tagja is vagyok, (nem vallási jellegű) de sajnos nagyon kiégve érzem magamat. Általában én szervezek meg mindent, hiába adom meg másnak a lehetőséget a kibontakozásra vagy próbálnám delegálni a dolgokat...szerettem csinálni, de már inkább csak muszájból csinálom, mert már akkorára nőtt a társaság jelentősége (szerintem) az évek alatt, hogy kár lenne érte...
Tisztelt Atya! Én és a gyermekeim voltak első áldozók,rendszeresen jártunk a templomba.
Az én fiam olyan mélyen megmaradt a hitben,hogy sokszor még az ebédidejét is a templomban töltötte.
Mégis négy hete halálra gázolta egy őrült!
Én sajnos úgy érzem,hogy teljesen elvesztem a hitem,sehová nem vágyom úgy érzem minden elveszett. Egy 33,éves fiatalnak kellett meghalnia??? Aki mindig azt mondta,hogy Ő a Jó Istenre bízza az életét! Erre tanított engem is a saját gyermekem,bármilyen problémám volt. Sajnálom én a történtek után,már hinni sem tudok. Az én gyermekem nagyon sokat írt,és kevés verséből maratt ki Isten,és Mária! Latinul imádkozott,otthon mindig Isten szeretetére bíztatta az embereket,akik esetleg bajban voltak. Mégis neki kellett meghalnia?? Nem tudom elfogadni,és már imádkozni sem tudok sajnos.
Anyukámnak akartam mutatni a videódat atya. Anyukám siket. Van lehetőség arra hogy feliratozva legyenek a videóid? Vagy van, csak én nem találom? Köszönöm szépen.
Ez volt az első videó, amit fontosnak tartok. Látszólag könnyű erről a témáról beszélni, pedig nem
Nagyon jó video! :)
Kedves atya. Sajnos olyan községben élek ahol bár lenne két közösség, de nem tudok beilleszkedni. Az egyik, a rözsafűzér társulat, tag is vagyok, de eddig / 2018-ban törés állt be az egészségemben/ nem találtam vissza. 30 évvel ezelőtt diagnosztizáltak skizofréniával. 2016-ig különösebben nem volt bajom a betegséggel, bár szoros orvosi ellenőrzéssel éltem. A környezetemnek sem volt baja velem. 2016-ban elhunyt anyukám is. / 57 éves vagyok. /
Nincs szüleim, testvérem, gyermekem, férjem... van 2 barátnőm? Egyikőjük, a gimis barátnőm, vallás nélkül él, Angliában / érte én imádkozok, / , másik kedves ismerősöm, 70 fölött van, ő vele tartom a kapcsolatot. Ő imádkozik értem, egyengeti az utamat, hiszen 2018-ig feladatom is volt a templomunkban, azután majdnem tökéletesen elszakadtam Jézustól. Ez a feladat olyan feladat volt, hogy ha esett, ha fútt, én mentem a templomba.
Újra rendszeresen kb. egy hete járok. Eddig főleg vasárnap, valószínű, hogy kötelező jellege miatt.
Szóval az egyik csoport a rózsafűzér társulat, a másik pedig , ahova szívesen mennék, az a karizmatikus közösség. Oda, gondolom, bizonyos ideig csupán, de külső résztvevőként mehetnék, havi egy alkalommal. Még ezzel is kibékülnék, hiszen városunkban két katolikus templom is van így ismét napi áldozó lehetnék.. vagyis vagyok is , ismét nem csak vasárnapi hívő.
De mind a két közösségben és szentmisék alatt is zavar, hogy azok az emberek akik 30 évig nem hitték el, hogy beteg vagyok, / hála az orvos tudománynak is /, most szembesültek azzal, hogy 2 év alatt 2-szer voltam korházban. És ez nagyon zavar. Talán csak én nem találom a helyemet, talán tényleg megváltozott az engemet történő elfogadás. Nem vallásos körökben, az utolsó egy évben lebolondoztak, és félek, hogy ott is elutasítanak majd ahova igazán szeretnék tartozni, mind a két templom közösségébe. Nem kimondottan beszélgetni szeretnék önmagamról, problémáimról, hisz ezt a két kedves ismerősömmel, email-ben, / facebookról, messengerről, orvosilag, szigorúan el vagyok tanácsolva, / , csak ott, a templomban a misén szeretnék felszabadultan résztvenni, hiszen, itthon a négy fal, esetleg a rádió...
Hogyan vetkőzzem le akár MAGAMBAN IS , MÁSOK ELŐTT IS A SZÉGYENT, HOGY BETEG VAGYOK?
Köszönöm, ezért a kérdésért ìrtam ennyit.
Engem az érdekelne, hogy a keresztény mitológiában kinek lenne (elvileg) elég ereje széttörni valaki keresztségét. Hogy ne legyen többé keresztény és semmissé váljon a keresztelésének ténye. Egy ördögnek lenne elég hatalma? Vagy egy angyalnak? Vagy egy másféle transzcendens lénynek egy másféle vallásból? Ki tudná ezt elvileg megtenni? Illetve a másik kérdésem arra vonatkozik, hogyha semmilyen transzcendens entitás sem lenne képes rá, akkor Isteni engedéllyel megtehető a keresztség eltörése/eltörlése? Köszi.
A mitológiához nem értek de azt tudom hogy jogilag a keresztelés TÉNYÉT semmi nem tudja meg nem történté tenni. Legfeljebb azt lehet bizonyítani hogy nem is volt érvényesen megkeresztelve (pl nem mondtßk ki a keresztelés kötelező szavait v nem vözzel öntötték le)
Miért fontos ez? Ha nem létezik a Isten akkor a keresztség is jelentéktelen nem? Ha viszont a keresztség fontos akkor Isten is létezik.
@@varroistvanprivat ez nem ilyen egyszerű. Ha valamit a többség elfogad valósnak (itthon a legtöbb ember keresztény, ahogy a világon is a többség az), akkor az zavaró annak, aki bár nem tartja valósnak, de a többség mégis megbélyegzi őt és kereszténynek tartja. Nézd meg, még az ország címerében is benne van és minden igazolványodban is benne vannak a keresztény szimbólumok (krisztusi kereszt, érsekek kettős keresztje). Ennek számomra három feloldása létezik: eltűntetni a hitüket (kivitelezhetetlen) vagy a mondavilágukon belül megszüntetni a valóságalapját az egésznek, hogy ne tartsanak többé kereszténynek (elég lenne, ha létezne hivatalos kikeresztelkedő rituálé). A harmadik, ha egyszerűen csak kitéphetném a kereszteltek anyakönyvéből az adataim, onnantól kezdve én mondhatnám azt is, hogy nem keresztelkedtem meg, soha meg sem történt, bizonyítsa be bárki az ellenkezőjét. De sajnos nem törölnek a kereszteltek anyakönyvéből és évszázadok múlva is fennmarad ez a tárolt információ rólam (az 1600-as évekre visszamenőleg is őrzik ezeket itthon). Szóval most már érted. Kereszténynek tartanak még a halálom után is függetlenül attól, hogy én mit gondolok vagy akarok.
@@adamvoros1985 Nem teljesen mindegy, hogy meg vagy-e keresztelve? Végtelen ideig a sátánnal összezárva, totál egyedül, végtelen ideig szenvedni és üvölteni teli torokból. Totál el fogod felejteni ezt az itt leélt 68 évet. S hogy itt zavart bármi is.
4:25 Nekem csak ateista és zsidó barátaim vannak. Én vagyok az egy szem keresztény😁. Bár én se vagyok igazán az. Nem vagyok megkeresztelve, nincs kereszt a nyakamban, nem járok templomba, stb. Én csak hiszek Krisztus megváltásában.
A "nem vagyok megketesztelve csak hiszek Krisztus megváltásában" szerintem teológiailag keresztény csak jogilag nem
Ha hiszel Krisztus megváltásában, akkor van egy biztos alapod. Hiszen ebben az egy mondatban gyakorlatilag megvallod a hited. Szerintem keresztelkedj meg, sosem késő.
@@beingboree Ha azt megtenném, abból következne az egyházba való csatlakozás is. Én ugyan szimpatizálok a keresztény egyházakkal, de nem szeretem a dogmatikusságukat. Nekem nem hiányzik az életemből egy vasárnapi program. Nem hiányzik az estéimből az imádság. Néha imádkozom (iránymutatásért, egy hozzám közel álló halott lelki üdvéért) de a rendszeresség szerintem megölné ennek a varázsát. Nem hiányzik egy kész világnézet, amihez mereven ragaszkodhatok. Engem Krisztus érdekel. És a krisztusi út, amit mérvadónak tartok. Tudom, hogy sosem fogom Krisztus útját járni, mert botladozom, mint mindenki más. De szeretném, ha egyszer a közelébe érhetnék. És nekem ennyi elég.
az emberfaj evolúciós okok miatt vágyik a közösségre, a csapatos túlélés miatt, ugyanezen okoknál fogva szoktak csapatba verődve vadászni farkasok, hiúzok, csapatban legelni a zebrák stbstb a többség egyedül a vadonba meghal
De van pl. egy olyan elképzelés is, hogy azért vágyik a közösségre, mert Isten teremtette ilyennek.
@@szandrakerekes3339 és akkor a zebrák is azért csapatják csapatban mert a jézus zebra is közösségi zebra volt és emiatt a lelkükbe van rakva az a mechanika, és véletlenül se amiatt, mert az évmilliomok alatt a magányos zebrák tovább örökítés nélkül kihaltak, és ezáltal a magányos lét szereteti mechanizmusuk is kissebb számba öröklődött ellenben a csapatjátékos zebrák csapatszeretet mechanizmusa ami tömkelegével öröklődött
Figyelj én értem, de azért a lelki okokat se zárd ki, a léleknek is fontos a közösség! A zebrák nem lesznek depressziósak vagy pszichopaták, ha egyedül hagyod őket
@@nemethbalazs4483 állatok is tudnak depressziósok lenni, pl. ha gondozóval sokat vannak együtt és aztán elvállnak az útjaik, akkor utána előfordúlhat
@@szeto008 Gondolom, a magányosan élő, magányosan vadászó állatfajok meg már kihaltak.
Illetve van még néhány ilyen faj a földön, de ők valószínűleg fajtájuk utolsó példányai, hiszen egyedül nem lehet túlélni.
(Hát ezen a "jézus zebrán" meg szakadtam. Mindig jó, amikor valaki nem csak hozzáértéssel, de finom, intellektuális humorral is rendelkezik.)
Ámen
közösség? még a legközelebbi hozzátartozban se lehet megbízni, valamilyen vélt sérelmezés miatt hátbatámad.
Bölcs,és okos szavak.
Baj az hogyha visszahoznám az inkvizíciót?
Baj. Erkölcstelen gondolat.
@@peterrumi2556 Elegem van a Sola Scriptura-sokból mert ilyen videókkal rontják meg az internetet:
czcams.com/video/RDxf1D6EsFY/video.html
@@peterrumi2556 Habár jobb lenne egy Internetkvizíció.
@@puppiravasz nézd, az mindenképpen problémás, hogy emberek könyveket követnek és/vagy ősi tradíciókat. Viszont szerintem, amíg ezekkel nem okoznak kárt másokban akár fizikailag, akár mentálisan, nem bántanám őket.
@@peterrumi2556 Persze, kövessenek inkább spontán ötleteket, a sajátjukat vagy másokét, akár naponta mást és mást, mindent és mindennek az ellenkezőjét is, annyival jobban járnának 😂😂
(Megjegyzem, a keresztények nem egy könyvhöz vagy a hagyományaikhoz ragaszkodnak, hanem Jézushoz, akivel személyes kapcsolatuk van.)