Фільм знято у 2011 році до 80-ти річчя Дніпропетровського кінного заводу №65. Автори фільму Людмила Олександрівна Давиденко та Олексій Іванович Запаря.
Дуже дякуємо за цікаву розповідь та історію нашого краю,за наших земляків,які своєю працею прославляли наш кінний завод.Без сліз не можливо дивитися,це спогади про наше дитинство та юність....Але потрібно згадати та не забувати про тих молодих 15-річних хлопців,які прийшли працювати в 50-х(післявоєнних) роках і все своє життя присвятили конярству!!! Майже всих їх вже немає, одиниці з них ще живі Дякувати Богу.
Фільм робили Людмила Давиденко та, нині покійний, Олексій Іванович Запаря. Дякувати за створення потрібно їм, а також тодішньому директору Анатолію Писаренку (до речі також уже покійний), який профінансував роботу. Я лише знайшов, трішки обробив і, з дозволу авторки, опублікував на спомин всім землякам та небайдужим, причетним до конярства, людям.
Дуже дякуємо за цікаву розповідь та історію нашого краю,за наших земляків,які своєю працею прославляли наш кінний завод.Без сліз не можливо дивитися,це спогади про наше дитинство та юність....Але потрібно згадати та не забувати про тих молодих 15-річних хлопців,які прийшли працювати в 50-х(післявоєнних) роках і все своє життя присвятили конярству!!! Майже всих їх вже немає, одиниці з них ще живі Дякувати Богу.
Хотілось би тепер побачити "досягнення" Конярства України та історію розвалу кінних заводів України починаючи з Ничепоренчихи
Дякую вам за вашу працю
Дуже цікава розповідь
Гарні були часи
Нажаль багатьох уже не має з нами
Фільм робили Людмила Давиденко та, нині покійний, Олексій Іванович Запаря. Дякувати за створення потрібно їм, а також тодішньому директору Анатолію Писаренку (до речі також уже покійний), який профінансував роботу. Я лише знайшов, трішки обробив і, з дозволу авторки, опублікував на спомин всім землякам та небайдужим, причетним до конярства, людям.
Дякую Вам,за Вашу працю!
Ассоціація, конярство україни- поховла конярство україни.